Kad te lopov poljubi, broji ti zube.
Jevrejska poslovica
Los Anđeles, Kalifornija
Uspešni pljačkaš banaka i umjetnik bekstva, Vili Saton,
jednom je bio pitan od novinara zašto pljačka banke.
Saton je primetio: "Zato što je tu novac."
Hej, seronjo!
I Saton je bio u pravu. Novac jeste u banci.
Ali je takođe u novčanicima,
kutijama za cipele, posudama za kolačiće,
i privatnim kućama bez poteškoća.
Da je Saton danas živ, ne bi pljačkao banke.
Pljačkao bi bogate.
Oni su kavaljeri, čuveni i ne sumnjaju ništa.
Ostaviće nekoliko miliona dolara na zidu,
i pozvati sve da se napiju.
I krompir sa tim? - Ne.
Hej. - Zdravo.
Mogu li ovo da stavim negde?
Baci ga na gomilu. - Hvala.
Hej, uh, znaš li gde su momci?
Kod klavira. - Oh. Eno ih.
Hej, čoveče. Mogu li, uh, dobiti jednu od ovih? - Uzmi ovu.
Živeli. - Razumem. - Da.
Ovaj se sviđa i mom unuku.
Sada podučavam svog unuka magiji.
Moja žena to zove zlostavljanje dece.
Uzmi ga sa dva prsta. Ovako. Povuci ga malo.
Dobar posao. Spustio si mi ga.
Sad ćeš uzeti ovaj čvor.
Želim da ga staviš u ruku tog mladog gdina, i predstaviš se. To si ti, sine.
Uh... - Ćao. Ja sam Margarit. - Ja sam Rasel.
Uradi to ovde. Uzmi to.
Sledeća, uh, podigni levu ruku, u redu?
I onda čvor ide u tu ruku, baš tamo.
Preko vrha, zar ne? - Oh, pogledaj se. Savršen si. Gledaj ovo.
Otvori ruku. Volim ovaj deo.
Ja ću ih uzeti. Ubijaš me. Evo, uzmi ovo.
Hvala. - Je li to tvoje pravo ime?
Da, naravno. - Stvarno? - Ne.
Šta te dovodi ovde večeras?
Uh, znaš, ja samo volim poeziju.
Šta je sa tobom? - Oh.
Da. To je moja apsolutno omiljena stvar ikada. - Oh, je li? Koja?
Mislim, epski, samosvesni, duhoviti, haiku, slobodan stih.
Kritika? - To je forma u najsjajnijem obliku. - Naravno.
Ne, ozbiljno, šta ti... šta radiš ovde?
Ja sam, uh... ja sam umetnički konsultant.
Šta to znači?
Sranje. Ne mogu da verujem da to radi. Ah...
Malo sam više usran nego što sam planirao. - Iznenađenje, iznenađenje!
U redu. Jebi se, Majkl. Uh, kao što svi znamo,
Majkl ovde ima novu knjigu pesama. - Da.
Laki prolom aplauza za poeziju.
Predivno.
Svi, ako biste uzeli svoja pića,
i otpratili me do kuće na bazenu
tamo bi mogli da privolimo Majkla da pročita neke pesme.
Molim vas. Čekajte. Samo trenutak.
Jednu. Jednu pesmu. - Dve pesme od Majkla.
"Jednu." Rekao sam: "Jednu." Čuo si me da kažem "jednu", zar ne?
Doneću još jednu čašu crnog vina.
Želiš li ti nešto? - Naravno. Šta god hoćeš? Biću napolju.
U redu. Kao što je dogovoreno,
pročitaću jednu pesmu. - Mislim da misli na dve.
U redu. Pročitaću dve ako neko ućutka ovog seronju.
Podigni ruke uvis!
Uh, oh!
Uhvatila si me.
Bang. - Oh! To je bilo blizu.
Šta to radiš? - Uh... To je tepih.
Neko je prosuo malo vina, pa ću ga odneti na čišćenje.
Gde su moje tate? - Tvoje tate su...
Tvoji tate su kod kuće na bazenu. Tamo.
Želiš li da ideš... hoćeš li da ih vidiš? - Da. - Dobro.
Koliko imaš godina? Kladim se da imaš 6, zar ne?
Imam 4. - Imaš 4?
Vau! Baš si napredna.
Hajde da ih vidimo. Hej, uh...
Možeš li da mi učiniš uslugu? - Ok. - Sjajno. Idemo.
"Šta je to rad?"
Taj momak mi je rekao da vam donesem ovo. - Koji momak?
Taj tip.
Hvala ti. - Nema na čemu. - Za život...
oguliti. Šta je u torbi? - Huh.
Misliš, "Ko je u torbi?" Jel' tako?
Treba mi ključ za onu sa desne strane. - Shvatila sam! - Hvala.
Nema problema.
DŽETSI SU DOBILI
Laganje i lopovluk
Hvala vam što ste došli tako brzo.
Uh, preći ću odmah na stvar. - Naravno. - Došlo je do tačke
gde ga ne možemo pratiti.
Jesno. Razumeo sam. - Da. Moramo uzeti u obzir širu zajednicu.
Mi smo mala grupa. I iskreno, koliko god da volimo
da Rejmond bude ovde, on je samo...
previše toga da sa tim izađemo na kraj, i ja sam...
sigurna da ste toga svesni. - Da. Ne.
Ne, ne, naravno. Um...
Možete li mi dati naznaku njegovog ponašanja, šta on radi?
Da, ali, uh... prvo, ovde su njegovi papiri
i neki njegovi crteže. Mislim da ima sve drugo sa sobom.
Ah...
Odlično.
To su prostitutke. - Pardon?
Pa, podmićuje čuvare obezbeđenja,
skladišti litijum, aderall i Ksilo-Pfan,
i trguje sa prostitutkama koje mu daju barbiturate.
Da. One su... one su prostitutke?
Mi smo opštinski dobrovoljci na pola puta.
Radimo ono što možemo, ali... mi smo u centru grada.
Da, naravno. - Zaista mi je žao.
Divno je imati takvog momka ovde,
ali sa ovim krhkim ljudima, to je samo...
previše je opasno. - Mm-hm.
Imam osećaj da će vaš brat biti u redu.
Hoćeš li da čuješ vic? - Zašto ne?
Dobro.
Irac izlazi iz bara.
To je užasno.
Ovo je moja stanica.
U redu, čoveče. Čuvaj se. - Da. Ti takođe.
Hej.
Hoćeš li nešto da pojedeš? - Da.
Čuo si za tatu? - Da.
Trebalo bi da obavimo sahranu.
To je sranje.
Pa, kako bi bilo, um... trenutak tišine?
Naravno. Mm-hm. - Lepo zvuči?
Koliko još trenutaka želiš da uradiš?
Šta je s tobom, čoveče? - Ništa. Upravo si imao trenutak.
To je bio trenutak tišine ovde. - Pokušavam da se oprostim od oca.
Dobro. - Nešto se dešava sa tobom?
Ljut si na mene? - Ne. - Zabrinut si zbog mene?
Ne moraš da brineš zbog mene.
Nisam zabrinut. - Ja mogu da brinem o sebi,
ili smo osuđeni na propast. - Ja... nisam zabrinut za tebe.
Znaš šta? Uradiću nešto za tebe.
Da. Šta? - Želim da me saslušaš. U redu?
Oh, Bože! - Samo me saslušaj oko ovoga.
Oh. U redu. Diazepam. Je l' tako?
Bilo koji od benzosa. - Mm-hm.
Ovo je veoma korisni ako ti treba samo malo olakšanje. U redu?
Dakle...
U redu. Onda si dobio svoje dekstroamfetamine.
Ovo su stvari koje su davali super vojnicima u Vijetnamu.
U redu? Ovo je veoma praktično, 48-časovno rešenje
za situacije koje, znaš, zahtevaju malo više pažnje.
Dobro? - Zvuči savršeno.
Razmisli o tome. - Dobro. Razmisliću o tome. To je... Možeš samo, da...
To možeš proći samo sa pola. - Razmisliću o tome.
Jesi li ukrao kutiju sa prilozima za siročad?
Oh, da. Možda.
Oči orla. - Mm-hm. Hoćeš da...
Da. To bi verovatno bilo najbolje, zar ne?
Ćao. Uh, gdine, samo sam, uh...
uspeo da, uh,
prihvatim milostinju iz tog, uh...
ugla. Sto tamo... kod punk rokera.
Možda želiš da proveriš mačence. To oseća...
Ne znam. Malo je više svetla za mene. - Hvala, gdine.
Hvala, sine.
Mislim, pa, dobro, dobro. - Moraš da pomeraš ručku.
Izvinite! Mislim... u svakom slučaju, ovo si ti.
Pa, to nije mnogo, ali bi trebalo da prikrpi za sada. Ok?
Imaš li spisak lokalnih pogodnosti, čoveče?
Možda... mapu područja.
Moja supruga i ja smo razmišljali o brzom obilasku.
To je privremeno. U redu?
Naći ćemo ti nešto bolje, ali znaš...
Naravno. - Ne možeš ostati ovde.
Viđam nekoga, i...
ona dolazi s vremena na vreme.
Oh, s vremena na vreme? Ne viđaš nikoga. - Šta?
Ne viđaš nikoga.
Uh, da, viđam. - Ne, ne viđaš.
U stvari, da, viđam. - Zapravo, upravo si reklao "u stvari" dok zatvaraš oči.
To je priča. Takođe, nema tampona ni dodatne četkice za zube u kupatilu.
Znaš šta, mislim...
Idem ja. Idem odavde. - Ne, ne, ne radi to. Ne radi to.
Ne radi to, Rej. - Hej, šalim se. Gde da odem?
Gledaj, ja sam ti zahvalan čak i za jednu noć.
Hvala.
Neka bude zvanično.
Uh... - Neka bude zvanično. - Dobro. Dobro.
Dođi.
Dobro. Dobro. Dobri smo, čoveče.
Da. - Dobro. Okej.
Dobro. Dosta. U redu. Da.
Nema prostitutki. - Sviđa mi se to.
U redu, to je to. Moramo prekinuti za danas. To je to.
Mogu li vam pomoći? - Da. Uh, sastajem se sa nekim.
Imate li rezervaciju? - Hmm... Nejmet.
Izgleda da ste vi prvi koji ste stigli.
Možeš da sedite u baru, a ja ću vas obavestiti.
Ivan. - Mm.
Čašu crnog vina. - Neku posebnu vrstu?
Da, u čaši. Crveno. Dole.
Shvatio sam. - Hvala. - Dođi.
Pa, uh, imaš novac, je li?
Da. Dao sam je jednom od tvojih momaka.
Sjajno.
Pa, šta mi... šta radimo ovde?
Hteo sam da razgovaramo. - Oh, jel'?
Oh, uh...
O čemu to? - Pa, uh...
po mojoj računici, mi smo blizu. - Da, blizu smo.
Apsolutno. Mislim, moram malo pažljivije da proverim.
Tvoj otac je bio kod mene prilično dugo.
Sedeo je tamo u baru, tvoj stari,
svaki dan sa svojim pudingom od pirinča i Dnevnim spiskom trka.
Nikad nije propustio ni jedan dan.
Nikad se nisi navukao na to? - Ne radi se o meni, ali gledaj.
Uh, mislim da imam još dva.
Još dva, onda sam gotov. Onda izlazim.
Možeš to lako izvesti. Verovaću ti na reč za to, u redu?
Polako. - Pričali smo o tome. - Ne, ne. Ti si pričao o tome.
Ti si pričao o tome, Ivane.
Dakle, tvoja mala kutija za cipele je sada puna? To je divno.
Da ti objasnim nešto što mi je tvoj otac objasnio.
Moraš napraviti seno dok sunce sija.
Razumeš li šta to znači?
Da. Kako je njemu to uspelo?
To je igra discipline.
Postoje određeni oblici koji se moraju poštovati.
Naravno, shvataš to.
Hmm.
Jedan mali srčani udar pre nekoliko godina,
i moram da uzimam ove jebene konjske pilule do kraja mog života.
Izvini.
Oh.
Izgledaš kao govno. - Ne, dobro sam. Samo sam neispavan.
Prestani da pušiš. Najbolje što sam ikada uradio.
Da, pokušao sam to. Prestao sam pre dve godine.
Počni da pušiš. Jebote, znam li?
Gledaj, imam naporan dan ispred sebe, u redu? Obećavam ti,
proveriću kartu tvog tate, u redu?
Moraš nešto da shvatiš, Ivane. Verujem ti.
Na tome se sve ovo zasniva. Volim te. Mislim,
ti si mi kao sin.
Zato mi je toliko važno da uspeš. - Da, i ja, i ja to shvatam,
i cenim sve što si učinio za mene,
ali neću to da radim zauvek. Treba mi broj.
Dobićeš jebeni broj, u redu. Strpi se malo, u redu?
To je prilično komplikovano. Ima stvari koje ne razumeš.
Moram da radim po planu tvog oca, u redu?
U redu? Kreni.
Šta?
Ništa.
Ćao. - Kako ste? - Mogu li vam pomoći?
Sastanak sa prijateljem za ručak. - Ime za rezervaciju?
Nejmet. - Dobro.
Mogu li vam pomoći sa tim? - Ne, hvala.
Pratite me.
Da, prošle nedelje, bilo je malo ludo... - Ja ću vam to pridržati.
Poslednje mesto levo. - Hej, čoveče.
Upravo sam odbacio nekoga. Mogu li koristiti vaše kupatilo?
Kupatilo za pomoć je ovde. - Super, hvala.
Vau! - Vau!
Pratiš me. - Da, naravno.
Promenila si nešto. Ne mogu to da shvatim.
Šta ti radiš ovde? - Uh, to je veliki, veliki dobrotvorni događaj.
Koja je to dobrotvorna ustanova?
Oh, to je ona, znaš, svi pričaju o njoj. To je uh...
Oni pomažu sa svim vrstama stvari. Znaš? Klinci...
voda, pismenost,
delfini. - Mmm. - Delfini. - Da. Ne, ja...
Volim tu dobrotvornu organizaciju. Naravno. - Jel' tako.
Ja, um, u stvari moram da te zamoli za uslugu, ali moram da piškim, pa... sačekaj. - Mm-hm.
Čuješ li da pišam? - Da.
Mm. Odvratno. Udalji se dalje. - Hm.
Hvala. - Naravno.
Dakle, um, došla sam ovamo, očigledno, zbog dobrotvorne ustanove.
Očigledno. - Hvala.
I, um, zato što, ovaj,
italijanski producent pravi tu stvar u kojoj želim da učestvujem.
Ali, um, on se izgleda napalio na mene. - Oh! - Da.
I ja sam mu rekla da dolazi i moj momak. - Dobro.
Koja je uloga?
To je, um, previše neprijatno za razgovor. - Hajde.
Biće mi mnogo lakše da budem tvoj lažni momak
ako znao nešto o toj ulozi.
Dobro. Pa, to je italijanski horor film,
i ja igram nevestu. - Ne zvuči tako loše.
Gola sam u tri četvrtine filma. - Ah! Žanrovski film.
Mm-hm. Hoćeš li, um...
da budeš moj lažni momak ili ne?
Naravno. Da vidimo možemo li ga uočiti?
Dobro. - Hm.
Je li, uh... to on, na 6 sati?
Kako si to uradio? - Ne znam. Samo izgleda kao on.
Da, ali ima puno kandidata ovde.
Samo su tri italijana. Taj tip, a on nije kreten.
Skoro je mrtav.
I onaj tip tamo, i to izgleda prilično očigledno.
Šta je sa tim tipom?
Taj tip je Jevrej. - Kako to znaš?
Dobro. To je veoma impresivno. - Bingo! - Hmm.
Evo tvog tipa. - Dobro. Misli da sam polu-italijanka.
Ti govoriš italijanski? - Naravno. Ne baš. Ah, Đovani! - Lepotice!
Sve je dobro, Đovani.
Izvrsno. - Dobro veče. Ivan
Ah, govoriš Italijanski? - Vrlo malo.
Ah! - Je li to tačno?
Ah, Đovani i ja smo ranije razgovarali o tome kako je lepa Polova kuća.
Predivno je. - Da. - Prelepo.
Uh, kako to da vi, uh, znate Pola?
Poznajem Pola preko Margarite...
Uh, Eliz. Preko mene. Eliz. - Ah.
Uh, i upoznala sam te sa Polom na zabavi u Njujorku.
Da, ta zabava u Njujorku. - Da. - Mm-hm. - Dobro se sećam, da.
Mm-hm. - Oh, Pol. Divam momak. On je vrsta... - Super visok.
Stvarno visok. - Visoki. - Pol. Visoki. Vidim.
Pol, veliki, ha? - Mm-hm.
Da. Eh, pa, uh, prijatelj prijatelja. Mm. - Da.
Da. Sad, um...
Umetnička dela... Tako. - Hm.
Hm, to je Modigliani.
Ah! Je li on ovde?
Mislim da je mrtav.
Oh dobro!
Um... Pa, ja, uh, ostavljam vas nasamo, eh? Huh?
Pozdravi, pozdravi. Ćao. - Ćao.
Hvala. - Zadovoljstvo mi je. - Hvala vam mnogo. - Đovani.
Oh, ove ruke, a? Moje nestaju.
Veliki mornar, zar ne?
Hvala. - Hvala.
Sviđa mi se izgled te sobe. Hoćeš da je pogledaš? - Naravno.
Ti, uh, želiš li igru?
Da. - Kako bi bilo, uh...
100 $?
Šta kažeš na 1.000?
1.000?
Zašto da ne? - Nisi baš dobar, zar ne?
Eh. - Pun si sranja.
Možda. 600. To je sve što imam.
Uh, možete li mi popustiti ovo?
Naravno.
Hvala.
Je li to poznato? - Da. To je Filip Gaston.
Sredinom 40-ih, mislim. U početku, bio je apstraktni slikar,
i onda je postao figurativniji. Više politički.
Mrzeo je Niksona. - To, um... vredi li nešto? - Ne znam.
Pa zašto snimaš italijanski horor film?
Ti, um, znaš ko je Aton Ajzenstat?
Ne. - On je holivudski producent.
On je veliki koliko i oni. Sećam se da su govorili, uh...
"Nikada više nećeš raditi u ovom gradu, mala"? - Naravno.
Pa, ono što kaže, to i misli.
Srela sam ga na nagradnoj zabavi.
Bio je zabavan. Bila sam u dva ili tri filma.
I bila na nekoj listi koja se zove "Glumice koje treba pratiti".
Bila sam malo pijana, i...
rekao mi je da idemo na zabavu u njegovu kuću.
Bila sam mlada, i samo... nisam znala bolje.
Nije bilo zabave.
Ja, um, sakrila sam se u kupatilo dok je lupao po vratima,
i onda, čim sam ga čula na telefonu, iskočila sam.
Središnja rupa.
Dobro. Ja mislim...
Upravo sam uhvaćen.
Možda, ili sam, um, imala sreće. - Možda.
Možeš li, um...
Naravno.
Kako izgledam?
Ah, tu si, lepotice.
Svuda te tražim. Velika kuća.
Hvala, dušo. Vidimo se tamo. - Zaista, dušo.
Vi klinci se dobro provedete. - Želim da vam predstavim mog bogatog prijatelja...
Ah, da. Hvala. - Koja lepota.
Ivano. - Hm?
Ah, jedan prijatelj, popićemo koktel, vino, šampanjac?
Dobro. - Očekuje nas. - Čao.
Oh, Jonka!
Hej. - Hej. Hajde.
Gospodo. - Ivan!
Uđi. - Isuse. Ne želim da čujem ništa od ovoga.
Pokušavam da vodim posao sa nekretninama.
Pokušavamo da vodimo biznis.
Ne bi bilo posla bez mene. - Klovnovi ne vode cirkus.
Šta bi to trebalo da znači? - Znaš šta to znači.
Umukni! - Ti umukni!
Filip Gaston. - Divno! - Mm-hm.
Izgleda da je klinac to uradio. - Moj brat je diletant.
Ti i ja, razumemo. - "Ti i ja."
Koliko misliš da vredi? - Hmm... Teško je reći.
Mislim u aukcijskoj kući, do pet.
Ali privatno, između jednog i dva.
Šta smo rekli da je tvoj deo? Rekli smo 30 soma, zar ne?
Rekli smo 50.
Ne, samo se zajebavam sa tobom.
Veruj mi, dobićeš sav svoj novac.
Obrati pažnju. Imam nešto drugo za tebe. Drugi posao,
vrsta posebnog.
Ovo je autoportret Adolfa Hitlera.
Prvo koji je ikada uradio.
Ko je klijent? - Beni Grin, Pover Vju.
Pretpostavljam da želi da ga spali ili tako nešto. - Ah, shvatam. Ko je vlasnik?
Ovaj tip, Džon Volf. Živi duboko u Sierasu kod mamut.
Ovaj tip je napravio... kolica puna novca u tekstilu,
a onda je kupio polovinu Menhetna.
On poseduje veoma veliku zbirku nacističkih ratnih suvenira.
Sad kao što ti možda ne znaš,
Hitler je sebe smatrao umetnikom.
Konkurisao je na Institutu. On je odbijen.
I mislim da znamo kraj te priče. - Mm-hm.
Pa gde ga drži? - Na njegovom imanju.
Uh huh. Kakvo je obezbeđanje? - Pa, u tome je stvar.
U čemu je stvar? - Stvar je u tome da stvarno nema obezbeđanja.
Mislim, nema alarma, nema nadzornih kamera. Samo je on...
živi sam sa ta dva psa.
Drži nacističke stvari u nekakvoj ratnoj sobi
jer tamo ima mnogo sranja sa medijskim mogulima. I cela stvar bi bila, uh...
ako želiš bolju reč, verboten, znaš?
Oh, je li? - I slušaj.
Ovo je veliko. Mislim, veliko.
Donesi mi Hitlera,
uradi još jedan mali posao, slatkiš od bebe,
i to je to. Ti i ja smo završili.
Stvarno završili? - Kao potpuno i definitivno.
U redu. Uh...
Koliki je... koliki je moj deo? - 500 soma.
Ovaj tip je apsolutni ludak. On će učiniti sve da dobije ovaj komad.
500.000 $. Obavim i onda izlazim. Mi smo završili.
Pa, postoji nešto što treba da znaš. - U redu, šta?
Kada je bio u Namu, Volf je voleo da spava go.
Jedne noći, Čarli baca gomilu granata na ovaj DMZ kamp...
Volf zgrabi dva brauninga 9 mm. Izlazi iz svog šatora.
On lično ubija 11 VC.
13 metaka u svakom klipu. To je 26 metaka.
11 mrtvih. Dva hica po komadu.
Jedan u grudi, jedan u glavu.
Promašaio je samo četiri metka.
Sve u mrtvoj noći. Potpuno go.
Ovaj tip ima Ljubičasto srce. Dobio je Srebrnu zvezdu. Sve.
Ti voliš taj deo u kome je go.
Jebi se. Bilo je u "Tajm" magazinu
Kako ti je krvni pritisak? - Kako izgleda?
Kao da si progutao granatu.
Nisam učinio nikakav udarac više od godinu dana.
Ponosim se tobom. - Hvala vam.
Haloo. Da. - Znam. Kasnije.
Dobro. Moram da odem u WC pre nego što odem. - Čekaj jednu sekundu. Čekaj! Ne...
Ona je... bez provizije. - Ne, ne, u redu je.
To je u redu. Mogao bi to jednom iskoristiti.
Dobro.
Isuse.
Imala sam mali krvavi nos tamo ranije. Izvini zbog toga.
Da, vidio sam to.
Ideš kući da vidiš starca?
Da. Tako je. Nekada davno.
Endrju Viet, 1950.
Prvi posao koji je tvoj otac uradio za mene, u stvari.
Stavio sam ga u njegovu čast.
Nešto mi govori da misliš da bi trebao da ga poseduješ.
Ne, nisam to rekao. - Nisi morao.
Imaš taj osvetoljubiv, moralistički pogled na svom licu.
Osećam ga.
Znaš šta?
Žao mi je zbog tvog oca. Zaista.
Ali to je već prosuto mleko. Nema koristi od plakanja sada, zar ne?
Erik.
Stvarno trebamo da radimo.
Naravno.
Majkl!
Auto, potera, pustinja, žena, putna blokada, kraj
Šta koji kurac?
Majkl, dođi do kurca ovamo!
Dakle, ovo je original, a? - Da.
Kad ste saznali da nedostaje? - Juče.
Vidim.
Žao mi je. Um... mislite li da ćete moći da nađete ovo?
Sumnjam.
Mislim, negde će se pojaviti.
Crno tržište, obično.
Stopa povraćaja je 2% za umetnine visokog profila.
Oh, pa, to je ohrabrujuće.
Da. To je u osnovi usrani deo u ovom trenutku.
Lakše bi bilo da nađemo zubnu protezu.
Hej, slušajte, znam da ste razgovarali sa LAPD,
ali ću vas pitati još jednom.
Je li na toj zabavi bio neko koga ne znamo? Recimo, uh...
ugostitelj, sluga, uh, deo osoblja?
Mislim, ove stvari su obične u bejzbolu. - Ne. Ne, znali smo svakoga.
To su bili sve naši redovni. - Dobro.
Izvinite.
Ko je tip koji može popraviti tepih?
Šta je to sad, draga? - Ko je tip koji je odneo tepih?
Rekao mi je da odnesem piće toj dami.
Gdine Bruks,
da li biste mogli da mi date listu gostiju?
Hvala.
Oh! Radiš do kasno u noć?
7 je sati. - Da. Nema sranja.
Karte za Kingse. Na staklu. I kasnim.
Puši ga!
Jebeni drkadžija.
Bingo.
Drkadžija.
Halo. - Ćao.
Ovde Eliz.
Uh, hej.
Uh... - Mogu li da dođem gore?
Uh, naravno. Da, uh.
Jebi ga. Sranje.
Da, pustiću te.
Jebi ga, jebi ga.
Ćao. - Ćao.
Ja, um, zapela sam na 8. lopti. - Ah. Jesi.
Mislila sam da možemo da razgovaramo o tome.
Naravno, možemo razgovarati o tome. Da, um, kako si...
Kako si me našla? - Oh, um...
Ja, uh, pogledala sam u tvoj novčanik te noći.
Oh, ok, lepo. Sranje, um...
Revanš? Niz ulicu, veliki bar, odličan sto.
Naravno, da. - Sjajno. Dobro. - Dobro. Daj mi samo jednu sekundu.
Ostani tu. - Kao u hodniku? Nećeš...
Mm-hm. - Dobro. - Da. - U redu je.
Mm. - Spremna za polazak? - Da. - Dobro.
Pa,
nešto što sam razmišljao o ovom, uh, Atonu,
znaš, kurčevom producentu. - Aha.
Ne razumem. Mislim, on te ucenjuje zato što si ga odbila?
Propuštam li nešto? - Pa, možda sam izostavila epilog.
Uradila sam nešto glupo.
Verovatno iz srama ili inata.
Ukrao sam najslađu malu ogrlicu
iz baštine gđe Ajzenstadt. - Hmm.
Da. Takođe sam uradila i nešto drugo.
Ne mislim da udate žene
vole da pronalaze gaćice drugih devojaka u korpi za veš.
U svakom slučaju, ispostavilo se da je to jedna od onih nagrada za šou.
Vredela je 250.000.
Problem je što sam je prodala Srbinu Milošu za 50.000 $.
Dve nedelje kasnije, Aton me zove
i kaže da sam ukrala od pogrešnog tipa i da mu dugujem 250.000 $.
I kad sam rekao, "Ili šta?" rekao je,
"Nikada više nećeš raditi u ovom gradu, mala."
Sledeća stvar koju znaš, tvoj menadžer te odbacuje,
tvoj agent ti ne uzvraćuje pozive, i...
skidaš se u Palmdejlu. - Gde je Palmdejl? - Baš tako.
Van 14 je. - Oh.
Pa, možeš li kupiti izlaz?
To je ono što sam pokušavala da uradim. Jedan po jedan italijanski horor film.
Ja, um, i dalje mu dugujem 200.000 $.
ili kako on voli da kaže, "400 miliona lira."
Ti, ha, ti to slučajno ne lažeš, zar ne?
Ne ni do jedne lire, ne.
To je bila dobra igra. Pobedio si fer i efektno.
Ne, ne. Zadrži ga. Sad smo kvit. - Hm. - Um,
postoji jedna stvar, i znaš, saslušaj me.
Ovo može zvučati pomalo ludo, ali...
bi li bila zainteresovana da mi pomogneš da, um...
znaš, vratiš za uslugu lažno momka? - Kako to? - Pa,
ti si glumica, zar ne? - Naravno. - Dakle,
jesi li zainteresovana da postaneš potencijalni kupac
kuće u oblasti Kosta Mesa? - Apsolutno ne,
ali zvuči kao da je to uloga. - Da, to je uloga.
Osećam da mi nešto ne govoriš.
Možda.
Šta je, um, u kući? - Sad moram da saznam
je li nešto unutra ili nije. - Hm.
Kada? - Sledećeg vikenda.
I, hm, kako da se obučem?
Pa, trebalo bi da se obučeš
kao neko ko želi da kupi kuću u Kosta Mesa, pretpostavljam.
To je od pomoći. Dobra igra.
Vidimo se tada.
Mm-hm.
Zdravo.
Samo ću da visim ovde. Znaš,
da se osvežim.
Hoćeš da čuješ smešnu priču?
Zaviri u to.
Šta je ovo? - To je Larčmontova povelja.
Najbolje je. Moraš čitati svoje lokalni novine, Ivane.
Severno od nabora, istočno od pregiba.
40-godišnjak koji je pronađen mrtav u reci L.A.
Nema istorije droge. Nije osuđivan. Prebijen, mučen.
Upucan u glavu. Nije preživeo.
Pređite na poslednji paragraf. Išao je u Kal Arts. Radio u muzejima.
Poznaješ li ga?
Ne.
Nikada ga ranije nisam video. - Huh.
U svakom slučaju, moram završiti ovo i onda se vratiti na posao.
Moraš da otucaš sat, ha? - Aha.
Nazad u rudnike soli. Nos među kamenje. Je li to tačno?
Baš tako. Zašta me to pitaš, Rej? - Ne znam, čoveče. Ne znam.
Ne znam. Mislim, nisam bio u blizini, ali ovo mi se čini
kao da možda pokušavaš da počistiš jednu od tatinih brljotina.
Da? Pa, mislim tako ti je u životu.
Shvatio sam. Dobro...
pročitaj tvoje lokalne novine. Budi obavešten.
I ovde.
Vidi šta sam iskopao. - Koji je to kurac? - Tatin pištolj.
Zašto do kurca imaš tatin pištolj? Ne želim to.
Pa, sad, vidiš, ja želim, ali ne mislim
da sam ja taj kome je zaista potreban. Znaš li kako se koristi?
Priručnik je u kutiji. Kako je tvoj nemački? Moj je malo zarđao.
Mislim da ide drugim putem.
Oh, usput, tu je taj momak u kraun viku na uglu tamo.
Bio je tamo celo jutro.
Verovatno nije ništa.
Veliki na slepo? - Naravno. - Koliko pokrivate?
500. - Čipovi, 500.
Hvala.
Nastavi, pet. Na desno.
Plaćam.
Uh, dižem. Neka bude 110.
Dižete 100? - Ulažem sve. - Dama ulaže sve.
Ja ću odustati. - Izgleda da je na vama, gdine.
Pokrivam dil. - On plaća.
Okreni ih.
Sretno svima.
Set kraljeva pobeđuje.
Žao mi je. - Mogu li dobiti jednu od tih?
Srećno. Loša opklada.
O tome govorim. O tome govorim.
Hej, mala damo. Gledaš ili igraš?
Pa, ne znam. Šta bih trebao da uradim? - Mislim da bi trebala da igraš.
Zašto ne dođeš ovde i dozvoliš Velikom tati da ti pokaže
kako to da uradiš, u redu? - U redu.
A sad, ti duneš po ovim kockicama. - Oh, u redu.
To je to. U redu. - Uh huh. - Daj mi, Adrian.
Idemo. Dolaze sada. Dolaze.
Da, o tome ti govorim! Ne, hej, hej, gde ideš?
Ti si moja sreća. - Oh. Ne treba vam sreća.
Znaš da mi ne treba. Daj mi piće ovde. Hajde sad.
U redu. Ponovo dolaze. Vrući krompiri!
Hej, Dženis. - Hej. Koristila bih severni izlaz.
Stvarno? - Da. Prednja strana je puna obezbeđenja.
U redu. Hvala ti. Kako si ti?
Svaki dan je bolji od zadnjeg. - Hmm.
Osećam se potpuno isto. - U redu, devojko. Srećno.
Tebi takođe.
Tvoj novac je tamo. - Taj parking je rezervisan za direktore.
Reći će ti.
Super haljina. Kladim se da je izgledala bolje sinoć.
Hej, imaš ih?
Gospodo. - Kako je prošlo?
Pa, još sam živ.
Pa, gde je Hitler? Hodaš sa obe prazne ruke.
Da. To je, uh...
O tome sam hteo da razgovaramo. - Ne sviđa mi se zvuk ovoga.
Bilo je... komplikacija. - O čemu to pričaš?
Govorim o FBI-u. Oni su na meni. Posebno jedan agent.
Ne! Ne, ne, ne! Prokletstvo, ne!
Ovo nije način kako to ide.
Jesi li razgovarao sa tim tipom? - Ne, naravno, da nisam razgovarao sa njim.
Pa, kako si siguran da je on iz FBI-a?
Zato što ima registarske tablice vlade,
i ne izgleda baš kao radnik na popisu. - Isuse!
Isuse, jebeni Hriste. Šta je ovo?
Ovo sam ja. I kažem ti
da budeš potpuno jasan, 100%, jebeno sada. - Dobro.
Nisam razgovarao sa njim. Nikad to ne bih uradio.
Zašto si mi uperio pištolj u lice?
Naterao si me da ti uperim pištolj u lice.
Da nisi zaboravio nešto, Dimitri?
Gde je Hitler? - Imam ga. Zašto ga nisi doneo? Zašto nije ovde?
Zbog bezbednosti.
Shvataš li da ovo nije uobičajeno za tebe, zar ne?
Da, postajem svesniji toga. - Slušaj me.
Nikad uopšte neće biti pucnjave.
Ovo sam ja, testirao sam te.
Veruj mi, sve je u redu. - Dobro. U redu je.
To... to je... za prskanje.
Nikad neće biti nikakvog jebenog prskanja. - U redu, idem ja odavde.
Čekaj! Čekaj!
Šta je ovo? - To je tvoj zadnji podvig. Avenija Alot 5858
Napravio sam ti gomilu novca. Kosta Mesa
Puštam te na zadnja vrata, što je nešto što ne radim.
Donesi mi tu skulpturu koja je bila ograđena u toj sigurnoj kući.
Donesi mi Hitlera, i to je to. To je to.
Mi to zovemo dan.
To je Đakometijev nos. Znaš li ga?
Nikad čuo za njega. - Pa, to je velika stvar.
Sjajno.
Ivane.
Čuvaj se.
Hej, čoveče.
Koja je frka?
To sranje je bilo dobro. Ali ti bi trebao da znaš. To je tvoj spoj.
Izgleda da želiš da pričaš.
Nisam mislio da ćeš me primetiti sa ovom maskom.
Lajmen Vilkers, FBI.
Nema potrebe da se predstavljate, gdine Vording.
Uzeo sam slobodu. - Mm-hm. Zašto me pratite?
Ne pratim vas.
Posmatram vas. To je velika razlika.
Da sam vas pratio, trebalo bi mi prisluškivanje, nadzor,
potpis od sudije. - Pa, izgleda kao da me pratite.
Ja ću kafu. - Stiže. - Vidi, bolji ste u ovome od mene,
zato ću biti otvoren.
Smeta li vam ako budem otvoren? - Molim vas, budite.
Nije vas teško naći.
Imate 10 velikih sranja na internetu,
i naći ćete 50 ili 60 momaka
koji žive od instaliranja umetnosti
Da vidimo ovde.
Radio je za dve privatne firme za instaliranje,
Kuper-Bizli i Montrouz Partneri,
nekoliko muzeja posle umetničke škole.
I želiš da znaš istinu?
Bio je očevidac.
Nema ničeg sličnog očevidcu.
Čak i ako je samo dete.
To nije loša slika, ako mene pitate.
Ima malo deblje obraze, ali, uh,
Mislim da je to crtež umetnika prevaranta. Nije njen. - Da, verovatno.
Šta me pitate?
Ja sam terenski agent 17 godina, i...
dobio sam ono što oni nazivaju crnim plafonom.
Mislim da je vreme za promenu. Možda...
nešto unutra sa manje opštinskih auta,
i, um...
jebi ga, samo ću to reći.
Nema više sitnih pizdarija sa praznoglavcima poput tebe.
U protekle tri godine, ti i tvoji prijatelji ste skinuli
preko 75 miliona $
u umetnosti na crnom tržištu.
Evo u čemu je stvar. Baš me briga ako misliš da imaš ovo
čvršće od dadiljine pičke, ti ćeš pasti. - Mm-hm.
Možda nisi ti. Možda je...
nestabilna devojka,
ili bipolarni brat.
Ali uvek postoji pukotina.
Jesam li ti spomenuo da ovo radim već 17 godina?
Da. Jeste.
To je dva puta, i koliko ja mogu da kažem, vi imate moju biografiju
i svedočenje četvorogodišnje devojčice.
Oh, Ivane.
Izgleda da se ne sećam da sam vam rekao da je imala 4 godine.
Samo dobra pretpostavka valjda.
Šta hoćete od mene? - Da razjasnimo jednu stvar.
Ti si mi beskoristan. Nije mi stalo do tebe.
Ne značiš mi ništa. Osim ako...
i to sa velikim O,
možeš da mi isporučiš čoveka koji ovo planira.
Jer ako ne možeš,
to će biti moja noga u tvojoj guzici.
Hmmm.
Još uvek imaš faks mašinu?
Jebi se.
Pa, kao što sam rekla, odlična kuhinja.
Odlična za spremanje obroka.
I kuća, mislim,
za razliku od mnogih kuća u Kosta Mesi,
nije dirnuta godinama. - Mm. - Dakle, puno potencijala.
Ja to vidim. Prelepa je. - Ooh.
Izgubili smo tvog momka. - Um, on će se ponovo pojaviti. Uvek to radi.
Oh, u redu. - Volim tvoje cipele, usput.
Oh, moj Bože, hvala ti. - Divne su. - Nordstrom Rak.
Ne. - Da!
U svakom slučaju, prava prilika da uradimo nešto posebno ovde.
Mm-hm. Moj momak je nemoguć. Ne znam gde je.
Jako mi je žao. - Čuo sam te. - Oh, zdravo. - Hej.
Pa, ako je do mene, zvao bih pokretače,
ali vi znate ljude. Ima dva i tri nedelje.
Je l' tako? - Istina je. - Da.
Hvala ti puno, Melani. - Oh. Hvala tebi, Kendis.
Sjajno je što smo se upoznali. Hvala vam. - Bilo mi je zadovoljstvo, Teri. - Uh huh.
Vi ste tako sladak par.
Hvala vam. - Hvala vam. - U redu. Želim ti prijatan dan.
Hvala. Čuvaj se. - Bićemo u kontaktu. - Ćao. - Ćao.
Jesi li našao nešto? - Pa, definitivno sam to sredio.
Je to dobro? - Pa, dobro je znati.
Jel' ti se svidela kuća? - Nije. A tebi?
Ne, mislila sam da je smrdljivo. - Da. To je verovatno bio tepih.
Da. Mislim, definitivno tepih. - Je l' tako. - Da.
Pa, htela sam da te pitam.
Šta, um... šta se desilo sa tom slikom?
Kojom slikom?
Gaston, apstraktni slikar koji je postao političar.
Prosta palata. Mrzeo je Niksona. Smisao za humor. - Hm.
Da, to je bilo u vestima. - Hmm. - Ivane.
I kad sam te pitala koliko vredi,
rekao si da ne znaš, dakle slagao si. - Ne, to tehnički nije laž.
Šta se desilo sa njom?
Trebalo bi da postavljaš samo pitanja na koja želiš da ti odgovore.
Ubiće me. - Ko će te ubiti, vlasnik kuće?
Ne, ne. Ne vlasnik. Ona je muzejski staratelj.
Ona je slatka. Ona je stara. Grk. Radim za njega. Ubiće me.
Grk? - Da. - Isuse, šta je ovo, Port Čarls?
Šta ćeš uraditi povodom toga?
Pa, komplikovano je, ali, uh, mislim...
mislim da ću ja njega prvi ubiti.
Pa, jebeno sranje. To je komplikovano.
Da. To je malo kompleksno. Previše?
Um, uh, na neki način. - Da, samo sam...
koji izbor imam, znaš? - Ugh, koje su opcije?
Moje opcije su umreti ili ne umreti.
Dobro. Umreti ili ne umreti, ha.
U redu. Pa, hoću unutra.
O čemu to pričaš? - Hoću unutra. - Hoćeš unutra za šta?
Pa, ne želim da umreš. - Pa, to je jako lepo od tebe.
Hajde. Može ti koristiti moja pomoć.
Ne, ja sam... mislim da sam dobar. Dobro. - Ti si seronja.
Ti, možeš da koristiš moju pomoć.
Šta te jebeno tera da misliš da želim tvoju pomoć?
Ne tražim to, znači ne želim je.
Ne, ne, naravno. Jebi se!
Jebi ga! Znaš šta...
Jebi ga! Čekaj, čekaj, čekaj!
Samo čekaj. Čekaj, čekaj. Molim te sačekaj.
Žao mi je. - Ponovi to.
Žao mi je. - Dobro.
I stvarno mi je žao. Zaista mi je žao. - Rekao si dovoljno.
Da.
Šta ako kažem da mi treba tvoja pomoć?
Mislim, rekla bih da si bio u pravu. I trebalo bi da kažeš.
Trebaš mi.
Pa, u pravu si. To je bolje.
Treba mi deo.
Evo ga! - Mislim, znao si šta dolazi.
Da. Da, pretpostavljam da sam nekako i jesam. - Hmm.
Uh, zdravo. - Hm.
Ah.
Ćao. - Ćao. - Rej Vording. - Izvinjavam se što prekidam.
Eliz. - Nimalo. Zadovoljstvo mi je upoznati vas, Eliz. - Drago mi je da smo se upoznali.
Rejmond. - Jutro. - Ti si ovde. To je odlično.
Zaista, jesam. - Upoznao si Eliz, Rej? Da, upravo smo se upoznali. - Mm.
Da. Um, zdravo, Rejmonde. - Moj policijski službenik me zove Rejmond.
Molim te, zovi me Rej. - Rej. Znaš, ja... idem da se obučem.
Ne ne ne. Ostani ovde. Skinuću ti se sa grbače
jer sam na putu na posao.
Eliz. - Drago mi je da smo se upoznali.
Očaran sam. - U redu. - Dobro si? - Ja sam dobro.
Da? - Da. - U redu.
Ćao, Ćao. - Zdravo. - Ćao.
Izvinjavam se. To je moj brat. Mislio sam da je do sada otišao.
Hmmm. On je, um, on radi.
Mm.
Pa, verovatno ide u bar narednih 11 sati
da se kladi na konje i onda će se nalokati. - Huh. - On se smestio kod mene
neko vreme dok se ne vrati na noge.
Šta ga je oborilo sa nogu? - Hmm,
bipolarni poremećaj,
zavisnost 3. stepena od droge, romani Vilijama Gibsona.
To i moja majka je otišla kad mu je bilo 6 godina, a starac je umro u zatvoru. Tako...
Ah, to je grubo. Shvatam. - Da.
Porodica. O, je! - Hmm.
Ja, um, moram nahraniti svoju mačku.
Imaš mačku? - Aha.
Nisam te shvatio za mačku.
Samo zato što imam mačku ne čini me mačkicom. - Pa, to je istina.
Kako je zoveš? - Ket Stivens.
Imaš mačku koja se zove Ket Stivens? - Da.
Moraćeš da joj promeniš ime. - Hm, šta, kad pređe na islam?
Znaš, uh, mogao bih sve vratiti.
Mislim da ne možeš vratiti pastu za zube u tubu.
Znaš, možda sam rekao...
sinoć malo pretežno, ali iskreno,
ovo nije tvoj problem. - Hmm.
To nije bio moj problem, a sada jeste.
Idem da se obučem.
Hvala. - Dobro.
Da. Ćao. Ovde Rej. To je njegov brat. Uh...
Imali smo neočekivanog gosta. Muškarac zastrašujućeg izgleda.
Imam neke ideje.
Ovo je prvi deo? - Mm-hm. Ovo je prvi deo.
Samo moram uzeti telefon. - Nećeš mi reći drugi deo?
Ne. Ne još.
U redu onda. Jebi ga.
Sad slušaj. Ovo je tvoje sranje.
Neću da mrzim Kul-Aid tamo i spašavam tvoje dupe. - Znam.
Uh, hoćeš li me pustiti? - Ova vrata su pokvarena.
Moraš da povučeš ručku. Povucite je prema gore.
Gore? Povuci ovu stvar ovde? - Mm-hm.
U redu. - Uradi to. Eto ga. - Sjajno.
Prokletstvo. Ovde ima nekih nauljenih sranja.
Kao da pokušava da se spremii za inkviziciju. - Mm-hm.
On je naša karta za obrok. Vidi, kaže da je unutra
da pokuša da ukrade telefon tog tipa.
Pazi na njegovo dupe. Ne verujem mu.
On je prokleti lopov.
U redu. Misliš li da ga možeš odvesti u Lagunu?
Kako da znam ko je on?
Pa, on je najveći krelac u baru.
Nemoj me zajebati sa ovim. - Neću.
Obećavam. Biću tamo.
Jebena peta je slomljena.
Oprostite na mom francuskom, ali tek sam jebeno dobila ove cipele, i one su pukle.
Ko je proizvođač?
Kažete da ćete kao da ćete ga pogoditi.
Moguće. - Verujem ti.
Vi, um... mislite li da mogu da idem bosa ovde?
Pa, izgledate kao da možete da radite skoro sve što želite.
Mogu li, um, videti koja crvena vina imate u ponudi?
Znate šta, možda bi želeli da probate ovo.
Imam više nego što mogu popiti.
Izgledate kao da možete popiti dosta, ali, um,
naravno, ja ću, uh, pokušaću. Kakvo je to?
To je italijansko crveno. Ja stvarno ne znam mnogo o vinima.
Dejvide, donesi joj čašu, molim te? - Naravno.
Mislim da biste mogli uživati. - Hvala vam. - Moje zadovoljstvo.
Ja sam Karen. - Dimitri.
Je li vam neko rekao da izgledate kao...
filmska zvezda?
Moja majka je govorila da izgledam kao Odri Hepbern
ako je, uh, Odri Hepbern bila kučka.
Mislim da bi se tvoja mama i moj tata slagali. - Hmm.
Mm. Ovo je stvarno dobro.
Sa Korzike, očigledno.
Naručujem samo skupa koja on preporučuje.
Ne znam baš mnogo o njima.
Sva mi imaju ukus kao Robitusin.
To bi trebalo da bude dobro za vas. - Ne znam. Pa, ako tako kažete.
Čime se bavite? - Mm.
Ja sam umetnički konsultant. - Šta to znači?
Znate, ja... ja pomažem ljudima sa njihovim kolekcijama. Mislim,
na primer, kupujem retka dela.
Takve stvari. A šta je sa vama? Šta vi radite?
Pa, ja sam glumica, ali...
molim vas nemojte me pitati jeste li me videli u bilo čemu. - To je ono što svi pitaju?
Oh da. Ja, um...
Samo im kažem da sam bila u Forest Gampu. Lakše je.
Jeste li?
Pa, um, samo jedete u baru sami?
Ne više. - Hmm. - Šta je sa tobom?
Oh, uh, htela sam da se nađem sa nekim producentom
oko filmu, ali on... kasni sat, pa...
Želite da vas ubaci u film?
Oh, mislim da želi da mi skine gaćice.
Razumem. - Mm-hm.
Izvinite me samo sekund.
Ne naravno da ne. U redu je .
Da, i ti.
Govno jedno.
Jesi li dobro? Šta se desilo? - Pa...
Mislim, sa producentom. - Ispalio me je.
Kakav kreten. Poslao je auto po mene u Laguna Bič, i onda se ne pojavi.
Muka mi je od ovog sranja.
Divno. - Šta je... Šta je to?
Ništa. To je, uh, samo posao koji je završen. - Dobro za vas.
Hoćete li da se provozate u mojoj limuzini?
Da. Naravno. Naravno da hoću.
Imate li druge planove? - Ne, nemam drugih planova.
Pa, zašto se onda smejete?
Pa, mislim, bila si u jebenom Forest Gampu
Flertujete. Dakle...
pitaću vas još jednom.
Hoćeš li...
poći na vožnju...
u mojoj limuzini sa šoferom?
Da. To će biti u redu. - Ne samo u redu.
Da.
Jebi ga, da.
Gde idemo, lepotice?
U kuću bogatih ljudi u Laguna Biču. Pa, morate biti fini. - Laguna?
Da. Vozač će vas sačekati i vratiti.
U redu. Idemo.
Zar ne želite svoj biftek? - Mogu da pojedem biftek i sutra.
U redu.
Znaš, logo na ovom tipu je čudan. - Kako to?
Ima ili pseudonim sa istim prezimenom. - Ili?
Jebi ga, jebi ga. - On je blizanac.
Naš tip nema pojma.
Tamo unutra su blizanci?
Oh, sveca mu! Ovaj klinac je sjeban. - Trebamo li krenuti?
Nismo ovde. - Šta ako ga ubiju?
Pa, onda je mrtav.
Hej.
Šta koji kurac?
Nije loše, zar ne? - Nije loše.
Zašto ne dođeš sa nama?
Dobro. To je tvoj novac.
Imao si dobra vina. - Mm.
Ko živi ovde?
Pa, samo prijatelj.
Moj je posao da iznesem đubre, zalijem biljke.
Hoćeš li vino? - Da naravno.
Ne znam ništa o tome, pa...
Uzmimo ovo. Staro je.
Da, '84. - Tomase, hoćeš li nam to otvoriti?
Da, naravno.
Odlijte to. To je jebeno staro.
Držite ga u pantalonama, gdine.
Šta si rekao? - Rekao sam da sam sklon odlivanju, gdine.
Izvini. Da li, da li te prepoznajem sa staze?
Ne.
Šta sad?
Zašto ne pustiš malo muzike, a ja ću se odmah vratiti.
Karen?
Koga zoveš, Karen?
Oh, šaljem poruku svojoj cimerki.
Shvatio sam. Zašto je telefon tako važan?
Jer sam sada mrtav. Imaćeš svog momka ujutro.
Drži te momke sa mene, u redu? - Dogovoreno.
Ništa od ovoga se nije desilo.
Ja te ne znam. Ti mene ne znaš. Jesi li razumeo?
Razumeo sa. Hvala vam, agente Vilkers.
Tako je momče. Bilo je vreme da pokažeš malo poštovanja.
Da, naravno. - Hej, reci mi nešto.
Kako si znao da skulptura nije ovde?
Nalazi se u stalnoj zbirci Gugenhajma. - Pa, pogledaj se.
Umetnička škola.
Hajde.
Izvoli.
# Čekaj malo
# ostani neko vreme
# Ne ostavljaj me samu Pustimo ga da diše.
Hoćemo li?
Šta god kažeš.
# Čekaj malo
Kako bi bilo da mi kažeš zašto si me dovela ovde?
Pa, zašto mi ti ne kažeš zašto si došao?
Dobro,
to je bila najbolja ponuda na stolu u to vreme.
I šta si tačno mislio da je dogovor?
Pa, mislim da imaš sa tatom problem ili dva,
i mislim da si možda pomislila da mogu sve učiniti boljim.
Možda si u pravu. - Jesam u pravu.
Stvarno? - Da. Ja sam u pravu.
Imam novac. Sviđa ti se to.
Možda će se svideti činjenica da nosim pištolj.
Je li to stvarno? - Učini mi uslugu.
Stavi te noge gore na kauč. Da dobijem stvarno dobru priliku da...
da ih pogledam, u redu? - Ti si malo zastrašujući.
Nemaš pojma.
# Molim te reci mi zašto
# to treba da se desi... Samo ih malo trljaj.
Nežno napred i nazad, kao dobra devojka.
Kao da to misliš.
Je li to bolje?
Obećao si da ćeš biti dobar, sećaš se?
Oh, biću fin, Karen.
Rekao si da si Karen, zar ne?
Pozvao sam te po imenu pre nego što si zvala i prečula si to.
Kad neko kaže "Dimitri", okrenem se odmah, baš kao metak.
# Čini se kao da je bilo juče
# kad smo bili zajedno
Tomase! Učini mi uslugu i dođi ovamo
na trenutak, molim.
Da?
Potrebno mi je da staviš opkladu za mene.
Uh... - O mojoj kolonjiskoj vodi.
Izvinite? - Samo te pitam kao muškarac muškarca za tvoje iskreno mišljenje.
Reci mi, smatraš li da je moj miris napadan?
Mislim da divno mirišete. - Cenim to. To je vrlo ljubazno,
ali ne mislim da možeš dati
stvarno temeljno mišljenje, osim ako se ne približiš.
Samo pomiriši moj vrat.
Uh...
Ja sam zaista...
najmanje kvalifikovana osoba da...
vas pomirišem. - Tomase.
Pomiriši mi jebeni vrat. Molim te, ne pravi problem od toga.
Da. Zašto da ne? Naravno.
Baš ovde. To je sve. Ništa strašno.
Samo ga pomiriši.
Ti si jebeni gubitnik kao tvoj otac.
Kurvin sine!
Jebena porodica.
Oh, jebi ga!
Skidaj se.
Odmah!
Da.
U redu.
Ustani.
Popni se na mene.
Baš ovde.
Da.
Da ti kažem malo kako ja to radim. Dobro?
Vidiš, dobio sam poruku na telefonu...
kako god da je posao završen.
Ja sam veliki fan Džetsa. Mislim, znam da su sranje,
ali, uh, šta mogu da kažem, oni su moj tim.
Dok smo bili u restoranu,
dobio sam jednu od tih poruka od mog prijatelja, Anatolija.
Divno.
To je značilo da je tvoj mali prijatelj, Ivan,
neće uskoro proći kroz vrata.
Mislim, to je bio plan, zar ne?
Stvarno je strašno što je mrtav
odmah pored puta u Kosta Mesi.
Jebi se.
Ti si Nostradamus, dušo. Vidiš jebenu budućnost.
U redu je, dušo. - Jebi se. - Jesi li dobro? - Sada sam dobro.
Hej, veliki dečko.
Isuse.
Da, da, da. Ne mrdaj. Ne miči se.
U redu.
Mislim da razumem šta se ovde dešava. - Šta treba da se desi.
Priterao si me uza zid. Telefoniraš nekom anonimnom tipu.
Kao da kradem neka umetnička dela, zar ne?
Nešto nalik tome. - To je Egon Šil na zidu, zar ne?
Da. - To je lep komad.
Ja ću pasti. Vi momci, izvlačite se čisti.
To je to.
Šah-mat. Polako.
U redu.
Ti... - Polako.
... si zmija u travi. - Jebem ti. - Hej!
Da sam na tvom mestu, odmah bih spustio oružje.
U stvari, dozvoli mi da ti dam malo dodatne motivacije. Dobro? - Oh, Bože.
Znaš šta, Dimitri, jebi se! - Nemoj! - Samo umukni, Rej.
Ivane, čekaj! - Zaveži, Rej. - Samo čekaj. Čekaj.
Ivane, čekaj. - Samo mi veruj.
Čekaj.
Dobro.
Znaš šta, mislim da se možemo, uh,
dogovoriti, u redu? Ja samo, uh...
Samo sam hteo da iznesem jednu poentu. - Koju poentu?
Pa, tu je, uh...
ima nešto.
Šta mislite? Koja stvar? - Znaš, to je stvar, zar ne?
Da, postoji stvar. Ima nešto.
Kako to misliš? Šta, o čemu to pričaš?
Znaš kako je svako vino malo drugačije, zar ne?
Da, uvek imaju drugačiji ukus. - To je tačno. - Da.
Ne razumem. Sva su mi ista. Šta to pričaš?
Nisu sva, znaš.
Sranje. - Ok, Ok.
Koga zoveš, Karen?
Šaljem poruku svom cimeru.
Izvoli.
Sranje!
Isus Hriste!
Prokletstvo. - Prokletstvo je u redu. Jesi li dobro?
Kako sam? - Prilično jebeno super. - Dopalo mi se.
Pogledaj se. - Hvala ti. Dobro sam. - Jesi li siguran?
Da. - Je li mrtav? - Da, jeste.
Veoma je mrtav.
To je bilo malo bliže nego što smo razgovarali, Rej.
Da, pa, uh, to nije egzaktna nauka, znaš.
Ima mnogo komponenti.
Znaš, za sve tatine nedostatke i sumnje, nikad nije pokušao da te ubije.
Pa, ne znam za to. - Hm.
Ne namerno, znaš.
Da. Verovaću ti to.
Agente Vilkers, upravo ćete naći Dimitrija Maropakisa.
Uzrok smrti je infarkt miokarda
od predoziranja kokainom, i, uh...
pa, ako to ne stavi dovoljno tačku na to, slušajte ovo.
Ništa od ovoga se nije desilo.
Ja te ne znam. Ti mene ne znaš.
Shvatio? - Razumem. Hvala vam, agente Vilkers
Tako je momče.
Bilo je vreme da pokažeš malo poštovanja.
Da naravno. Hej, reci mi nešto.
Kako si znao da skulptura nije ovde?
Nalazi se u stalnoj zbirci u Gugenhajmu.
Pa, pogledaj se. - Umetnička škola.
Kučka.
Kažete da ste ga našli ovako?
Da, da. Nije se pomerao 45'.
Kad je to bilo? - 7 a. m.
7 a. m., huh.
Hej, čoveče. - Sranje! - U redu je. U redu je. Opusti se, opusti se.
Kunem se Bogom, daću ti sve što želiš.
Šta hoćeš? Želiš li novac? - Ne, ne, ne.
Ne.
Ovde sam da ti dam nešto novca. - Koji je to kurac?
Pa, to nas čini kvit.
Za šta? - Za Eliz. Mislim da to sve ukida.
Ko je jebote Eliz? Mala glumica? - Aha.
Da.
Da, jebeno sigurno. Dobro. Dobro.
Uh, hoćete li, molim vas, izaći iz mog auta pre nego što pozovem obezbeđenje?
Šta je sa tobom?
Gotovo je! Mi smo gotovi! Isplatila je. - Gotovo je.
Jesi li dobro? - Gotovo je. - Jesi li u redu? - Sutra ću to srediti.
Mislim da će mi trebati malo uverljivije od toga, Atone.
Večeras. - Večeras, super.
Srediću to večeras. - Večeras. Dobro dobro.
Uzmi ovo. Hajde. Pritisni malo. - Oh, jebi ga!
Moja žena... - Mm-hm? - ... ne mora da zna.
Ko? Dajan? Ne, naravno, ona ne mora da zna.
Dobro. - U redu. - Zdravo.
Jebi ga.
Jebem ti! Šta?
Znate li gde mogu kupiti neku hranu za mačke?
Oh. Pa, tamo je Ralf na Kahuengi.
To je zapravo na Venturi. Desno je od Kahuenge autoputem 101.
Ideš 101? - Ne. To je vrsta noćne more u ovo doba dana.
Da. - Smisliću nešto. - Oh, ok. - Hvala, Atone.
Da, u redu.
Ovo nije kupatilo? - Ne.
Ovde je tako zbunjujuće.
Znam da je ovde ludo.
Hajde. Pokazaću ti gde je, draga moja. - Hvala ti.
Citat Vili Satona
da je pljačkao banke "jer je tamo novac"
kasnije je od samog čoveka odbijen kao apokrif.
Ono što je on rekao je da je krao jer je uživao.
U stvari, voleo je to da radi.
Novac, tvrdi Saton, pa,
novac je bio samo čips.
Dame i gospodo, žao mi je.
Moram vas zamoliti da napustite sobu.
Preveo: suadnovic
# Ti i ja
Zbunjen i bez sna
# zbunjen sam i prelazim na svoje
# Ne znam
# Prisilno je izvučena iz mene
#Mislio sam da bi mogao izgubiti kontrolu
# I ako budem pogođen
# Ne znam gde bih radije bio
# za mene
# I ako padnem
# Niko mi nikada neće dopustiti da budem
# Oh, oh, oh
# Oh, oh
# Ti i ja
# skupljanje razbijene snove
#Sada nisam siguran u ono što znam
# Pretpostavljam da nije ono što je trebalo da bude
# Onda uzmi moje usne i poljubi mi kosti
# I ako budem pogođen
# Ne znam gde bih radije bio
# Za mene
# Ne znam šta hoćeš
# a da znam pokušao bih da ostanem
# Oh, oh